ДИРЕКТОР У ДВА МИЛЕНИЈУМА
Андреја Андрић, дипл. инжењер грађевине несумњиво држи редак и јединствен рекорд као руководилац једног предузећа. На челу “Урбанпројекта”, у који је дошао 1978, налази се 36 година, тачније, од 1988. Толики руководећи стаж у урбаном развоју једног града мало ко да има, а вероватно је да уопште и нема. Завод за урбанизам и пројектовање “Урбанпројект” Општина Чачак је формирала 1974. године, у који, након четири године, као грађевински инжењер долази Андреја Андрић и ту је и данас. “Тада је на челу “Урбанпројекта” био дипл. инжењер грађевине Бошко Луковић и било је око педесет запослених, како инжењера различитих струка, тако и грађевинских техничара”, подсећа Андреја Андрић. Као сведок урбаног развоја града и региона готово пола века, Андрић је незаобилазни саговорник поводом јубилеја – 50 година “Урбанпројекта”, а тим поводом уприличили смо с њим овај ретроспективни разговор.
![](https://i2.wp.com/www.caglas.rs/wp-content/uploads/2024/05/ANDREJA-ANDRIĆ-DIREKTOR-URBANPROJEKTA.jpg?w=640&ssl=1)
ПОЧЕЦИ “УРБАНПРОЈЕКТА”
Шта је обележило половину седамдесетих и осамдесете године у раду “Урбанпројекта”?
– Другу половину седамдесетих и осамдесете године обележила је израда свих планских докумената за Чачак, од Генералног плана који је донет 1978. године, Просторног плана општине Чачак, свих Детаљних урбанистичких планова за територију града, као и значајних пројеката објеката високоградње, нискоградње и инфраструктуре. У “Урбанпројекту” је израђена техничка документација за изградњу: управне зграде “Дувана” и Трговинског предузећа “Партизан”, погона Електродистрибуције, Поште у Љубићу, Војног одсека, ОШ “Филип Филиповић”, дечијих вртића, Школе за децу са посебним потребама, Техничког факултета, стамбених објеката “ЦЕР”, зграде зване “Лепа Брена”, стамбене зграде у Богићевићевој улици и низ других објеката.
Тада су значајне пројекте објеката за Чачак радили и пројектни бирои “Хидроградње” и “Ратка Митровића” који су и изводили радове. Градилишта су водили, углавном, грађевински техничари који су били асови у свом послу. Градили су се капитални објекти, а “Урбанпројект” је вршио стручни надзор над изградњом нове Болнице, хала у “Слободи”, Хале сложиве амбалаже у ФРА, Силоса, енергане у Фабрици хартије, ПКС-а, ”1. маја” и многих других објеката.
ОД ШИБЕРА ДО КОМПЈУТЕРА
Данас је пројектовање знатно олакшано компјутерским програмима, како се некада радило, колико одговорности је носио сам посао?
– Рачунало се помоћу шибера, а касније дигитрона. Цртало се помоћу шине и рапидографа, а све са великом креативношћу, прецизношћу и тачношћу. Тачност предмера и предрачуна радова морала је бити +/- 3%. На пример, пројекат Техничког факултета урађен је за 45 дана, приликом извођења радова у једном моменту је вредност радова прешла 3%. Радови су заустављени док није образложено прекорачење.
ОСАМДЕСЕТИХ ПОСАО “ИЗЛАЗИ” ИЗ ЧАЧКА
– Средином осамдесетих, посао се шири, рађени су Генерални урбанистички планови за Љиг, Белановицу, Косјерић, а значајни послови су урађени за Сјеницу: школа у Карајукића Бунарима, овчарници, козарници, системи за водоснабдевање и друга инфраструктура. Директор “Урбанпројекта” у периоду од 1985. до 1988. године била је архитекта Милица Ненадовић.
![](https://i1.wp.com/www.caglas.rs/wp-content/uploads/2024/05/KOLEKTIV-URBANPROJEKTA-DESET-GODINA-OD-OSNIVANJA.jpg?w=640&ssl=1)
ПОЧЕТАК ДИРЕКТОРСКЕ КАРИЈЕРЕ
Ваша каријера започиње крајем деведесетих година прошлог века. Какве су за посао биле те године?
– На место директора изабран сам 1988. године, а онда долазе деведесете које, иако пуне турбуленција, у “Урбанпројекту” су обележене великим радом и освајањем тржишта широм Србије. Ради се планска и техничка документација за Косјерић, Љиг, Нови Пазар, Горњи Милановац, Пожегу, Ивањицу, Пријепоље… Треба истаћи пројекат Првог породилишта у Републици Српској који је промовисан под називом “Бели Анђео“, али нажалост, није реализован. После земљотреса на Копаонику, а касније и Љигу и Мионици, “Урбанпројект” је укључен у процену штете и санацију објеката.
Приликом НАТО агресије “Урбанпројект” преко Дирекције за обнову земље постаје значајан сарадник државе. Шта су “Урбанпројекту” донеле те, 1999. године?
– Већ на почетку бомбардовања, “Урбанпројект” је ангажован од Дирекције за обнову земље на процени штете и категоризацији оштећених објеката, прво за неколико градова, а када се видело како то ефикасно радимо, Одлуком Владе, додељени су нам послови у градовима: Чачак, Пожега, Ужице, Нова Варош, Сјеница, Рашка, Краљево, Крагујевац, Нови Пазар. За ове градове, поред процене штете и категоризације оштећених објеката, радили смо планску разраду, техничку документацију, а затим и надзор над изођењем радова на изградњи објеката. Радило се даноноћно, ангажовано и са пуно ентузијазма. Овакав рад је резултирао Плакетом за три радника и Орденом рада за три радника “Урбанпројекта” које је доделио тадашњи председник Савезне Републике Југославије Слободан Милошевић.
Захваљујући свом раду и ангажовању, велику подршку у том периоду, а и за касније, имали смо код дипл. инжењера грађевине Милутина Мркоњића, директора Дирекције за обнову и Саобраћајног инстритута „CIP“ и професора др Славољуба Вукићевића, директора у ЖТП-у, руководиоца у Дирекцији за обнову земље. После обнове, захваљујући њима, укључени смо у програм станоградње “100.000 станова за младе брачне парове” и радили техничку документацију за стамбене објекте у Чачку, Краљеву, Ужицу, Пожеги, Рашкој, Горњем Милановцу.
ДВАДЕСЕТ ГОДИНА И У ЦРНОЈ ГОРИ
Почетком 2000. године, неко време, “Урбанпројект” је био и Регионални центар Грађевинске дирекције Србије. Посао успешно развијате и у Црној Гори.
– Од 2000. године рад “Урбанпројекта” карактерише велико присуство у Црној Гори и то опет уз помоћ и сарадњу дипл. инж. грађ. Милутина Мркоњића и проф. др Славољуба Вукићевића. Квалитетна Израда ДУП-а “Горица Ц” и “Нова Варош” у Подгорици, отварају нам пут у даљем раду на територији Црне Горе. Наредних двадесет година “Урбанпројект” је преко свог Представништва “Урбанпројект Монт”, радом оријентисан на израду планске и техничке документације за готово све градове у Црној Гори, а пословима је руководила дипл. инжењер архитектуре Зорица Сретеновић. Издвајају се Просторно урбанистички план Берана, Генерални урбанистички план Даниловграда, Детаљни урбанистички планови за цела Пљевља и Беране, велики део Подгорице, Бјелог Поља, Плава, Мојковца, Улциња, Херцег Новог, Рожаја, Котора, Колашина, Тивта, Будве, Андријевице, Гусиња, Спортска хала у Беранама и стамбени објекти у Херцег Новом, Мојковцу и Андријевици, пут Спуж – Даниловград, саобраћајнице у Беранама и Подгорици, конкурсно решење и Урбанистички пројекат за стамбено насеље на локацији Дуванског комбината у Подгорици.
Ни ја, ни запослени у “Урбанпројекту”, нисмо били свесни своје снаге, знања и квалитета, било нам је нормално да идемо из посла у посао и да са лакоћом реализујемо све добијене послове. За Црну Гору и даље нас везују, кроз посао створена, велика пријатељства и узајамно поштовање, што ми представља посебно задовољство и са радошћу се сећам тог периода, који није био кратак, трајао је интезивно двадесет година и још траје, мада не у тој мери и тим интезитетом.
“ПОВРАТАК” У СРБИЈУ?
– Од 2016. године, поред рада у Црној Гори, “Урбанпројект” веће ангажовање поново има у Србији и то кроз израду планских документа у Чачку, Ивањици, Великом Градишту, Сјеници, Пожеги, Горњем Милановцу, Бајиној Башти, Мионици, Бојнику, Београду, Љубовији, Малом Зворнику, Зајечару, Сурдулици, Ваљеву, Коцељеви, Убу….
![](https://i2.wp.com/www.caglas.rs/wp-content/uploads/2024/05/KOLEKTIVNO-U-ITALIJI-ZA-40-GODINA-FIRME.jpg?w=640&ssl=1)
КАДАР ЈЕ “ПРОИЗВОДИО” КАДАР
За ових пола века није се заборављало на континуитет, стабилност и стручност. На време се мислило о стварању нових кадрова захваљујући знању и богатом искуству постојећих?
– Свих ових година у „Урбанпројект” долазе млади инжењери који се укључују у пројектовање и уче занат од старијих колега. Касније постају значајни пројектанти и урбанисти, који после више година проведених у “Урбанпројекту” преузимају руковођење и рад у Јавним предузећима и градским службама или крећу са самосталним радом. Када све сумирам, “Урбанпројект” је за протеклих 50 година много добио од града Чачка и много урадио за град Чачак, допринео и даље доприноси и учествује у стварању форме лепог, урбаног и уређеног града. Треба истаћи да последњих година Чачак захваљујући ентузијазму и ангажовању градоначелника Милуна Тодоровића и његових сарадника доживљава динамичну, са дефинисаним приоритетима, изградњу јавних објеката, улица, уређења простора инфраструцтуре, што наш град чини све лепшим и подобнијим за живот.
Зорица Лешовић Станојевић
Фотографије: архива “Урбанпројекта”